ДОСЛІДЖЕННЯ ВПЛИВУ ПІДВИЩЕНИХ РІВНІВ ТРИВОГИ ТА ДЕПРЕСІЇ НА ЯКІСТЬ ЖИТТЯ У ПАЦІЄНТІВ З СИНДРОМОМ ПОДРАЗНЕНОГО КИШЕЧНИКА - Кучер, С.В.; Мудра, У.О.; Ганьбергер, І.І.; Мисула, М.С.; Мисула, Ю.І.; Дживак, В.Г.; Вастьянов, Р.С. (Світ медицини та біології, 2025)
Метою дослідження було визначення впливу підвищених рівнів тривоги та депресії на якість життя пацієнтів із синдромом подразненого кишечника залежно від частоти загострень захворювання. У дослідження включено 72 пацієнти віком від 18 до 67 років із клінічно підтвердженим діагнозом синдрому подразненого кишечника. Пацієнтів було стратифіковано на три групи відповідно до частоти загострень: рідкісні (група А), помірні (група Б) та часті (група В). Обстеження включало оцінку якості життя за допомогою опитувальника SF-36, рівня депресії — за шкалою Бека, рівня тривоги — за шкалою GAD-7. Результати показали достовірне зниження всіх показників якості життя у пацієнтів із частими загостреннями синдрому подразненого кишечника, особливо за шкалами фізичного функціонування, життєвої активності, психічного здоров’я та соціального функціонування. Одночасно відзначено статистично значуще зростання балів шкалою Бека і GAD-7 у цих групах, що свідчить про високий рівень емоційного дистресу. Кореляційний аналіз підтвердив тісний зворотний зв’язок між показниками тривоги/депресії та шкалами якості життя. Отримані результати підкреслюють необхідність біопсихосоціального підходу до лікування пацієнтів із синдромом подразненого кишечника із обов’язковим скринінгом емоційного стану та застосуванням психоемоційної підтримки як доповнення до гастроентерологічної терапії. Впровадження мультидисциплінарного супроводу дозволяє покращити якість життя, знизити частоту рецидивів і підвищити ефективність лікування.