ГЕНОТИПУВАННЯ ТА ФІЛОГЕНЕТИЧНИЙ АНАЛІЗ ШТАМІВ FRANCISELLA TULARENSIS HOLARTICA, ІЗОЛЬОВАНИХ НА ТЕРИТОРІЇ УКРАЇНИ - Голубятников, М.І.; Бачинська, О.В.; Джуртубаєва, Г.М.; Герасименко, О.А.; Гриценко, К.С.; Мельник, О.А.; Совірда, О.С. (Світ медицини та біології, 2024)
Вперше в Україні надана детальна генотипова характеристика колекції штамів (197) F. tularensis holarctica, ізольованих як на тлі епідемічних ускладнень, так і в міжепідемічний період. Джерелами збудника були: кліщі (56,30 %), дрібні ссавці (22,30 %) та водне середовище (19,30 %), від людей виділено три ізоляти (2,03 %). На території України виявлено значне генетичне розмаїття збудника з домінуванням генотипів, віднесених до геногрупи А (81,21 %), геногрупи В і С зустрічались у 11,68 % та 7,11 % відповідно, що відрізняє генетичний склад збудника, що циркулює на території більшості європейських країн. За даними ПЛР аналізу VNTR-локусів сконструйовано дендрограму. розраховано генетичні дистанції між ізолятами, а також виявлено певні закономірності стосовно їх молекулярно-генетичного поліморфізму. Встановлено, що найбільш генетично віддаленими від групи А є ізоляти, що належать до генотипів групи С. Генетичні дистанції між ізолятами групи А та С становлять 0,24. Різниця генетичних дистанцій між збудниками з генотипами А та В мінімальна і становить 0,15, що може свідчити про їх близьку спорідненість, хоча вони були ізольовані в різні роки і в різних регіонах України. Спостерігається тенденція до спорідненості ізолятів залежно від належності до певного господаря та географічного походження, що свідчить про сумарний вплив цих факторів на процеси мікроеволюції при формуванні генотипу.