ОСОБЛИВОСТІ АКСІОГРАМ ХВОРИХ ЗІ СКРОНЕВО-НИЖНЬОЩЕЛЕПНИМИ РОЗЛАДАМИ ТА НАДМІРНОЮ СТЕРТІСТЮ ЗУБІВ ПІСЛЯ ОРТОПЕДИЧНОЇ РЕАБІЛІТАЦІЇ - Риберт, Ю.О.; Пупін, Т.І.; Магера Н.C.; Дубас М.A.; Фецич, О.Ю.; Семчишин, Я.О.; Максим, О.О. (Світ медицини та біології, 2024)
Незважаючи на дискусійні твердження про взаємозв’язок скронево-нижньощелепних розладів з розладами оклюзії, більшість дослідників вважають, що оклюзія відіграє важливу роль у сукупності етіологічних чинників розвитку скронево-нижньощелепних розладів. Наявність надмірного стирання зубів, призводить до змін в міжзубному співвідношенні, недостатнього міждугового простору для відновлення або заміни відсутніх зубів, а також спричиняє позиційні зміни нижньої щелепи, що може спричиняти збільшення оклюзійного вертикального розміру після проведеного ортопедичного лікування, посилювати силові навантаження на оклюзію і сприяти появі симптомів скронево-нижньощелепних розладів. У клінічному обстеженні, окрім власне клінічного аналізу суб’єктивних, об’єктивних та додаткових методів, був задіяний метод електронної аксіографії з аналізом функціональної оклюзії в артикуляторі. Порівняльний аналіз результатів аксіографії в групах дослідження хворих з підвищеною стертістю зубів (бруксизмом) у комбінації з можливими іншими оклюзійними дефектами (група порівняння) та різними формами скронево-нижньощелепних розладів: м’язовими, суглобовими, комбінованими (основна група) до та після оклюзіотерапії та ортопедичної реабілітації дозволив встановити достовірне зростання якісних показників аксіограм хворих основної групи у 78,3 % осіб з 37 обстежених, а у хворих групи порівняння оптимальна якість показників аксіограм збільшилася у 83,9 % осіб, проти 22,6 % осіб до лікування.