ГЕНЕТИЧНІ ДЕТЕРМІНАНТИ ПСЕВДОРЕЗИСТЕНТНОЇ АРТЕРІАЛЬНОЇ ГІПЕРТЕНЗІЇ У ХВОРИХ ІЗ СУПУТНІМ ОЖИРІННЯМ - Псарьова, В.Г.; Кочуєва, М.М.; Грек, І.І.; Гогунська, І.В.; Яковенко, О.Л.; Коміссарова, О.С.; Святенко, Т.В. (Світ медицини та біології, 2023)
Стаття присвячена вивченню генетичних детермінант, що впливають на розвиток псевдорезистентної артеріальної гіпертензії у хворих із супутнім ожирінням. Було обстежено 200 хворих на артеріальну гіпертензію ІІ стадії з ожирінням І–ІІ класу віком 45–55 років. Лікування призначали відповідно до Європейських настанов 2018 року. Тим хворим, які не досягли цільового рівня артеріального тиску через 3 місяці на подвійний антигіпертензивній терапії з використанням периндоприлу й амлодипіну додатково призначали тіазидоподібний діуретик індапамід. В якості немедикаментозного лікування призначалась дієтотерапія, спрямована на зниження артеріального тиску до цільових значень і корекцію маси тіла. Пацієнтам було рекомендовано збільшити фізичну активність за рахунок ходьби у швидкому темпі не менше 45 хвилин на день. Резистентну артеріальну гіпертензію діагностували у 48 пацієнтів, водночас псевдорезистентна виявлена у 27 хворих. Встановлено, що детермінантами псевдорезистентної артеріальної гіпертензії у пацієнтів із супутнім ожирінням є генетичний поліморфізм IRS-1 та ADIPOQ, відносна товщина стінки лівого шлуночка, індекс HOMA, індекс маси тіла та середній артеріальний тиск. Водночас генетичні поліморфізми є основними предикторами псевдорезистентності.