ЦЕФАЛОМЕТРИЧНА ХАРАКТЕРИСТИКА СКЕЛЕТНИХ ФОРМ ДИСТАЛЬНОГО ПРИКУСУ - Куроєдова, В.Д.; Виженко, Є.Є.; Стасюк, О.А.; Сокологорська-Никіна, Ю.К.; Петрова, А.В. (Світ медицини та біології, 2022)
В статті висвітлені результати дослідження що до диференційної діагностики скелетних форм дистального прикусу. Дистальний прикус є найбільш розповсюдженою аномалією зубощелепної системи після патологій прикусу І класу за Angle та складає від 38 % до 65 %. Клінічний метод полягав в обстеженні пацієнтів із зубощелепними аномаліями ІІ класу за Angle. Рентгенологічний метод складався з дослідження бокових цефалограм пацієнтів в програмі «AudaxCeph». На підставі проведених цефалометричних досліджень встановлено дев’ять форм прогнатичного дистального прикусу. Серед усіх форм найбільш поширеною є верхньощелепна прогнатія 35,59 %. Значення цефалометричних параметрів, необхідних для постановки діагнозу прогнатичний дистальний прикус, є основними для уточнення форми зубощелепної аномалії та дозволяють деталізувати скелетні форми.