КЛІНІЧНО-ОРГАНІЗАЦІЙНІ АСПЕКТИ НАДАННЯ ХІРУРГІЧНОЇ ДОПОМОГИ ПОСТРАЖДАЛИМ З НЕСТАБІЛЬНИМИ ПОШКОДЖЕННЯМИ ТАЗА ПРИ ПОЛІТРАВМІ - Бурлука, В.В.; Ткаченко, О.А.; Максименко, М.А.; Яковенко, А.О. (Світ медицини та біології, 2021)
Сучасні пошкодження тазової ділянки – це переважно (в 60–70 % випадків) тяжка множинна і поєднана травма, у лікуванні якої важливе місце займає якість організації хірургічної допомоги, починаючи з приймального відділення. Використання лише консервативного лікування при нестабільних пошкодженнях таза призводить до незадовільних результатів в 35–66,7 % або до незадовільних і задовільних разом в 72,8–85 %. Однак при тяжкій травмі таза найголовніше завдання – збереження життя пацієнта, інколи навіть за рахунок поганого функціонального результату лікування. Проведений аналіз лікування 406 постраждалих з нестабільними пошкодженнями таза при політравмі (НПТП) (ISS≥17балів), які знаходились на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги. В основі роботи – покращення результатів лікування постраждалих з нестабільними пошкодженнями таза при політравмі. З метою покращення надання допомоги постраждалим з тяжкою і вкрай тяжкою поєднаною травмою тазової ділянки на госпітальному етапі, нами використана удосконалена протокольна схема хірургічного лікування постраждалих даної групи, яка включає часові інтервали і відповідні їм пріоритетні дії з урахуванням тяжкості травми і прогнозу клінічного перебігу травматичної хвороби. З метою встановлення організаційних, клінічно-діагностичних і лікувально-тактичних помилок при лікуванні постраждалих з нестабільними пошкодженнями тазу при політравмі, які могли призвести до летального наслідку в гострому періоді ТХ, був проведений моніторинг часу на ранньому госпітальному етапі у пацієнтів, які померли в цей період в обох групах дослідження,аналіз послідовності і тривалості операційних втручань на різних АД, аналіз заключень висновків судово-медичної експертизи. Тактика операційних втручань при пошкодженнях позатазової локалізації, нестабільних переломах таза, травмі тазових органів в гострому періоді травматичної хвороби повинна ґрунтуватися на невідкладних показаннях, з дотриманням принципів «damage control», можливістю проведення одномоментної або послідовної екстреної зовнішньої фіксації тазового кільця і направлена на збереження життя пацієнта. Активна хірургічна тактика в ранньому та пізньому періодах травматичної хвороби з використанням диференційного підходу дозволила збільшити кількість внутрішнього МОС у цій категорії постраждалих з 40,35 % до 72,06 %, зменшити питому вагу консервативного лікування, яке призводить до значної інвалідизації постраждалого з 53,66 % до 30,61 %.