ДІАГНОСТИКА ТА ЛІКУВАННЯ РЕНАЛЬНОЇ АРТЕРІАЛЬНОЇ ГІПЕРТЕНЗІЇ В ПЕДІАТРИЧНІЙ ПРАКТИЦІ - Гончарь, М.О.; Аленіна, І.С.; Сенаторова, Г.С. (Світ медицини та біології, 2021)
У статті розглядається проблема ренальної артеріальної гіпертензії, як однієї з частих проявів вторинної артеріальної гіпертензії в дитячому віці, яка сприяє збільшенню темпів прогресування захворювання. У дітей з різними хронічними станами на теперішній час спостерігається зростання вторинних форм АГ до 70-80 %. До 45 % дорослих із хронічним захворюванням нирок, мають ренальну гіпертензію що виникла в дитячому віці. Прояви ренальної гіпертензії зумовлені рівнем артеріального тиску, характером ураження серцево-судинної системи та наявністю протеїнурії. Для діагностики ренальної гіпертензії та коректного призначення терапії у дітей з хронічним захворюванням нирок пропонується використовувати добове моніторування артеріального тиску. Проведено аналіз показників артеріального тиску у 86 дітей з хронічним захворюванням нирок. За статтю переважали хлопчики 53 (61,6±5,2 %), проти 33 дівчаток (38,3±5,2 %), середній вік - 15,02±2,03 років. За результатами добового моніторування артеріального тиску 58,1±5,3 % (50/86) дітей мали порушення циркадності добового коливання артеріального тиску у вигляді non-dippers та over-dippers. Виявлені зміни потребують збільшення призначення медикаментів у вечірні години. Більше половини обстежених дітей з ХЗН мають гіперактивацію симпатико-адреналової системи за САД у 53,4±5,4 %, та ДАД у 62,7±5,2 %. Серед дітей з хронінчим захворюванням нирок 67,4±5,0 % (58/86) дітей отримували ренопротекторну терапію. Ренальна артеріальна гіпертензія встановлена 41,8±5,3 % (36/86) дітям. Комбіновану антигіпертензивну терапію інгібіторами ангіотензин перетворюючого ферменту плюс блокатор рецепторів до ангіотензину отримували 55,5±8,3 % (20/36) пацієнтів. Лікарям первинної ланки надання медичної допомоги дітям наведено рекомендації по обстеженню пацієнтів із виявленням факторів ризику при аналізі сімейного анамнезу і обліку перенесених захворювань, операцій, пов’язаних із патологією серцево-судинної та сечовидільної систем, симптоми хронічного захворювання нирок та ренальної гіпертензії. Проведення мінімального обстеження: аускультативне вимірювання АТ з використанням вікової манжети; визначенням загального аналізу сечі, вмісту креатиніну, сечовини та електролітів крові, ліпідний профіль; ехоскопічним дослідженням нирок всім дітям до 6 років, або пацієнтам старшим 6 років з виявленими змінами в попередніх аналізах. Для своєчасногої діагностики та лікування ренальної гіпертензії у дітей з хронічним захворюванням нирок рекомендовано проведення добового моніторування артеріального тиску. Запропоновано підходи до немедикаментозного і медикаментозного лікування ренальної гіпертензії у дітей. Серед яких проведення корекції фізичної активності, харчування відповідно до основних вікових потреб дитини, в поєднанні з призначенням ренопротекторної терапії. Наведено основні положення щодо вибору антигіпертензивних препаратів та їх особливостей застосування в педіатричній практиці. Для стартового лікування рекомендовано використовувати препарати групи інгібіторів ангіотензин перетворюючого ферменту. При недостатній терапевтичній дії у поєднанні з блокаторами рецепторів до ангіотензину. Проведення добового моніторування артеріального тиску також дозволяє виявити значне зниження артеріального тиску, для уникнення погіршення ниркової перфузії. Показником ефективного спостереження за пацієнтом та його лікування залишається відсутність прогресування основного захворювання.