РЕЗУЛЬТАТИ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНОГО КОМПЬЮТЕРНОГО МОДЕЛЮВАННЯ ДЛЯ СТАБІЛІЗАЦІЇ ТРАНСПЕДИКУЛЯРНИХ СИСТЕМ, ЯКІ ЗАСТОСОВУЮТЬСЯ ПРИ ХІРУРГІЧНОМУ ЛІКУВАННІ РІЗНИХ ПАТОЛОГІЙ ХРЕБТА - Джалілов, Т.Я. (Світ медицини та біології, 2021)
Для експериментального випробування запропонованої методики була використана промислова програма SolidWorks (Франція), та проведено статичний аналіз двох ситуацій. У першому випадку поперечний коннектор проводився класичним способом, у другому випадку через поперечний отвір, пророблений в остистихвідростком комп’ютерної моделі. У кожному з варіантів комп’ютерне витягування гвинтів з хребців здійснювалося під кутами 0 °, 5 °, 10 °, 20 °, 30 °, 40 °, 45 °, 60 ° так як розташування хребців в різних відділах хребта орієнтоване щодо площин по - різному. Запропонований метод впроваджений в практику автором, створена і описана техніка застосування. Перед застосуванням методу на людях вона пройшла через етичний комітет при Медичному Університеті Азербайджану. (Протокол №15, 16.10.2020) Застосована у 32 хворих з різними патологіями хребта (сколіози, переломи хребців і поперековими стенозами). З них 22 (68,75%) жіночого, 10 (31,25%) чоловічої статі у віці від 13 до 65 років. Серед хворих з ідіопатичним сколіозом хребта 10 (45,4%) пацієнтів були з III ступенем по Чаклину, 12 (54,4%) IV ступеня тяжкості. При оперативної корекції важких ригідних деформацій не застосовували вертебральних остеотомій, що збільшувало напруження, падаюче на імпланти і ризики неспроможності імплантів. Пацієнти з переломами хребців складалися з переломів обох колон (по Денису), з механічною нестабільністю. Серед пацієнтів із стенозом хребта 3 (75%) були з переднім спондилолистезом поперекових хребців 2 і 3 ступенів з радикулярної симптоматикою. У всіх змогли здійснити повну редукцію зміщеного хребця, що збільшувало навантаження падає на імпланти і могло викликати неспроможність їх у віддаленому післяопераційному періоді. Пропонована нами модифікація може бути легко проведена технічно і займає не більше 2-5 хвилин. Поточне ретроспективне дослідження оцінює результати нового методу, який виконувався як застосування поперечної зв’язку через остисті відростки. Оперативне втручання проводилось під нейролептоанальгезіей. Проводиться задній хірругіческій доступ до патологічних сегментам хребта. Проводиться лінійний розріз шкіри по проекції патологічний сегментів хребців. Субперіостальну проводиться диссекція паравертебральних м’язів і ретельний гемостаз рани. Класичним способом «free hand» монтуються транспедикулярні гвинти. Кількість хребетних сегментів вибирається залежно від патології. Після монтажу стрижнів починається монтаж поперечних з’єднувачів. Класично поперечні з’єднувачі монтуються після резекції стоїть на їх шляху остистоговідростка. Автор пропонує проробляти поперечний отвір у підстави остистоговідростка і проводити стрижень з’єднувача через цей отвір. Після вибору остистоговідростка необхідного хребця, середня нижня 1/3 остистоговідростка перфорується за допомогою спеціального перфорує інструменту і відкривається отвір. При відкритті отвору слід вибирати підставу остистоговідростка, тому що воно товщі і міцніше, ніж вершина. Після цього стрижень коннектора пропускається через отвір звичайними щипцями Люера і поміщається всередину гачків, які кріпляться до стержнів, і замки затискаються. Застосована у 32 хворих у віці 13-65 років в період 2014-2018 років, з різними патологіями хребта. З них 22 (68,75%) жіночого, 10 (31,25%) чоловічої статі. Хворі були оперовані транспедикулярного системами різної компоновки. Для профілактики самовільного зміщення гвинтів у віддаленому післяопераційному періоді була запропонована методика створення додаткової точки опори шляхом проведення попeречного коннектора через поперечний отвір, пророблений в остистихвідростком хребця. Були розглянуті 2 ситуації. У першому випадку фіксований хребець з класично проведеним поперечним коннектором і приємним рушійні сили витягування гвинтів з тіла хребця в восьми різних напрямках. Другий випадок був аналогічний першому з різницею в проведенні коннектора через остистийвідросток хребця. Були проаналізовані відстань зміщення відламків при виході гвинтів і місце максимального падіння сили на хребець. Відстані зміщенняуламків в другій групі незалежно від кута вектора тяги достовірно зменшуються (середнє 0,099) в порівнянні з першою групою (0,145) р