РЕЦИДИВУЮЧА ПРОСТА ГЕРПЕСВІРУСНА ІНФЕКЦІЯ: ОЦІНКА ІНТЕРФЕРОНОГЕНЕЗУ НА МІСЦЕВОМУ ТА СИСТЕМНОМУ РІВНЯХ - Горбаль, Н.М.; Потьомкіна, Г.О.; Кріль, І.Й.; Гайдучок, І.Г.; Федоров, Ю.В.; Чопяк, В.В. (Світ медицини та біології, 2021)
У даній статті авторами запропоновані результати дослідження динаміки синтезу інтерферону–альфа на місцевому та системному рівнях у хворих на рецидивуючу герпесвірусну інфекцію 1/2 типу, проаналізовано вплив на синтез інтерферону–альфа різних видів терапії та встановлено клінічну ефективність залежно від отримуваної терапії. Виявлено, що у пацієнтів із легким перебігом герпесвірусної інфекції 1 типу після застосування противірусної терапії та у віддалений період відзначалася нормалізація рівня інтерферону–альфа, на відміну від групи пацієнтів, яка отримувала плацебо. Отримані результати свідчать про стабілізацію противірусного захисту в пацієнтів, які отримували противірусну терапію, а саме ацикловір і/ або інозин пранобекс та про можливу подальшу персистенцію вірусу в організмі в пацієнтів, які отримували ацикловір і/або плацебо. Була встановлена клінічна ефективність противірусного лікування хворих з рецидивуючою герпесвірусною інфекцією 1/2: у хворих з легким перебігом після лікування становила 73,5 %, у віддалений період – 85,8 %; у хворих з середньо – тяжким та тяжким після лікування – 64,0 %, у віддалений період – 70,4 %.