РОЗРОБКА МЕТОДИКИ ДОСЛІДЖЕННЯ ПОКАЗНИКІВ, ЩО СТОСУЮТЬСЯ ВИМІРУ ТОВЩИНИ ТА ОБ’ЄМУ ГАЙМОРОВОЇ ПАЗУХИ, З ВИКОРИСТАННЯМ ЛІНІЙНИХ РОЗРАХУНКІВ ТА ЩІЛЬНОСТІ ЇЇ КОМПАКТНОЇ ПЛАСТИНКИ НА ОСНОВІ АНАЛІЗУ КОМП’ЮТЕРНОЇ ТОМОГРАМИ - Запорожченко, В.М.; Ткаченко, І.М.; Дворник, А.В.; Гуржій, О.В.; Водоріз, Я.Ю. (Світ медицини та біології, 2025)
Одонтогенний гайморит є частим ускладненням стоматологічних процедур, що становить 25–40 % випадків хронічного гаймориту і призводить до зменшення об'єму пазухи на 10–20 %. Це вимагає точної морфометричної оцінки. За допомогою сканера NewTom GIANO HR (воксел 0,1–0,2 мм) було проаналізовано томограми 10 добровольців (віком 20–40 років). Лінійні вимірювання проводилися за допомогою інструментів Ez3D; об’єм розраховувався за допомогою еліпсоїдних і сферичних моделей. Еліпсоїдна модель виявилася точнішою (похибка 4–7 %), ніж сферична (8–12 %). Середній об’єм пазухи становив 14,85 см³. Щільність кортикальної пластинки (HU) сильно корелювала з її товщиною (r > 0,9). Метод є швидким (≤5 хв/пацієнт), економічно ефективним і придатним для рутинного клінічного використання. Кореляційний аналіз підтверджує його використання в плануванні лікування, допомагаючи розрізняти хірургічні та консервативні підходи. Подальші дослідження повинні порівняти ручний та автоматизований аналіз КТ та оцінити вплив товщини слизової оболонки на динаміку синусів.
Keywords: об’єм гайморової пазухи; лінійні вимірювання; індекс щільності; одонтогенний гайморит; кортикальна пластинка; конусно-променева комп’ютерна томографія