ДІАГНОСТИЧНІ МОЖЛИВОСТІ УЛЬТРАЗВУКОВОГО ДОСЛІДЖЕННЯ У ВИЗНАЧЕННІ СТАНУ М'ЯКИХ ТКАНИН ГОРТАНІ ТА ПОРУШЕНЬ ГОЛОСОВОГО АПАРАТУ ПІСЛЯ ОПЕРАЦІЙ НА ЩИТОВИДНІЙ ЗАЛОЗІ - Вансович, В.Є.; Котік, Ю.М.; Вастьянов, Р.С. (Світ медицини та біології, 2025)
Метою дослідження була оцінка клінічної доцільності використання ультразвукового дослідження органів гортані для інтерпретації ускладнень або транзиторних функціональних порушень, які виникають після операцій на органах шиї. Під наглядом знаходилося 12 пацієнтів із порушеннями фонації, ковтання та дихання після операцій на органах шиї. В якості контролю було сформовано та клінічно досліджено 12 умовно здорових осіб, без патологічних змін органів шиї. Для об’єктивізації клінічної симптоматики, протягом 7-денного післяопераційного періоду, всім хворим виконували ультразвукове дослідження ділянки гортані в статичному та динамічному режимах. Отримані дані дозволили вважати методику ультразвукового дослідження тканин щитоподібної залози найбільш чутливим засобом для діагностики ймовірних уражень її паренхіми та функцій органів гортані. Доведено, що метод ультразвукового моніторингу є доцільним та об’єктивним засобом післяопераційного моніторингу стану та порушень функцій органів гортані. Післяопераційне ультразвукове дослідження гортані є засобом диференційної діагностики між механічним ушкодженням поворотного нерву та функціональних транзиторних порушень, пов’язаних із набряковими явищами слизової оболонки гортані. Автори впевнені, що поєднане застосування ультразвукового дослідження гортані із загальновживаними засобами прямої та непрямої ларингоскопії підвищує достовірність диференційної діагностики ймовірних порушень функцій гортані та дозволяє більш раціонально визначати прогностичні критерії та подальшу тактику лікування.
Keywords: щитоподібна залоза; шия; хірургічні операції; гортань; голосовий апарат; порушення фонації; ультразвукове дослідження; діагностика