ГЕНОТИПУВАННЯ ТА ФІЛОГЕНЕТИЧНИЙ АНАЛІЗ ШТАМІВ FRANCISELLA TULARENSIS HOLARTICA, ІЗОЛЬОВАНИХ НА ТЕРИТОРІЇ УКРАЇНИ - Голубятников, М.І.; Бачинська, О.В.; Джуртубаєва, Г.М.; Герасименко, О.А.; Гриценко, К.С.; Мельник, О.А.; Совірда, О.С. (Світ медицини та біології, 2024)
Вперше в Україні надана детальна генотипова характеристика колекції штамів (197) F. tularensis holarctica, ізольованих як на тлі епідемічних ускладнень, так і в міжепідемічний період. Джерелами збудника були: кліщі (56,30 %), дрібні ссавці (22,30 %) та водне середовище (19,30 %), від людей виділено три ізоляти (2,03 %). На території України виявлено значне генетичне розмаїття збудника з домінуванням генотипів, віднесених до геногрупи А (81,21 %), геногрупи В і С зустрічались у 11,68 % та 7,11 % відповідно, що відрізняє генетичний склад збудника, що циркулює на території більшості європейських країн. За даними ПЛР аналізу VNTR-локусів сконструйовано дендрограму. розраховано генетичні дистанції між ізолятами, а також виявлено певні закономірності стосовно їх молекулярно-генетичного поліморфізму. Встановлено, що найбільш генетично віддаленими від групи А є ізоляти, що належать до генотипів групи С. Генетичні дистанції між ізолятами групи А та С становлять 0,24. Різниця генетичних дистанцій між збудниками з генотипами А та В мінімальна і становить 0,15, що може свідчити про їх близьку спорідненість, хоча вони були ізольовані в різні роки і в різних регіонах України. Спостерігається тенденція до спорідненості ізолятів залежно від належності до певного господаря та географічного походження, що свідчить про сумарний вплив цих факторів на процеси мікроеволюції при формуванні генотипу.
Keywords: Francisella tularensis holartica; генетичний поліморфізм; філогенетичний аналіз; ризик активації; Україна