ДОСЛІДЖЕННЯ МІЦНОСТІ СТЕГНОВИХ КІСТОК ЩУРІВ ПІСЛЯ ЗАПОВНЕННЯ ДЕФЕКТІВ КІСТКОВОЇ ТКАНИНИ КІСТКОВИМ ЦЕМЕНТОМ НА ОСНОВІ ТРИКАЛЬЦІЙФОСФАТУ - Філіпенко, В.А.; Поплавська, К.С.; Карпінська, О.Д.; Карпінський, М.Ю. (Світ медицини та біології, 2022)
Існують дефекти кістки, які не загоюються самостійно, незважаючи на здатність кісткової тканини до повної регенерації. Ці дефекти виникли внаслідок дегенеративно-дистрофічних захворювань, травм, резекцій пухлин і пухлиноподібних утворень, метастатичних уражень, у результаті розвитку асептичної нестабільності після первинного ендопротезування. Аутогенний матеріал для трансплантації є найбільш прийнятним, але його використання залежить від якості кістки. Аллотрансплантати скомпенсували недоліки аутотрансплантатів, але ризик інфекційного ураження й етичні питання обмежують застосування цього матеріалу. Цемент ІІ групи, який пропонуємо ми, лишив у собі характеристики, що притаманні матеріалам на основі трикальційфосфату: високі біосумісні, остеокондуктивні й остеоінтегративні якості, та, за рахунок зміцнення гілками гідроксіапатиту отримав вищу міцність, і більш повільний час біодеградації. Ці характеристики як час перебудови імплантованого матеріалу та його витривалість при навантаженні, напряму мають вплив на можливість здійснення навантаження в більш ранній післяопераційний період.
Keywords: біокераміки; α-трикальційфосфат; кальцій-фосфатний цемент; ортопедичні операції; регенерація кістки