ОСОБЛИВОСТІ РАННЬОЇ РЕАБІЛІТАЦІЇ ПАЦІЄНТІВ З ГОСТРИМ ІНФАРКТОМ МІОКАРДУ - Тесленко, Ю.В.; М'якінькова, Л.О.; Тесленко, М.М. (Світ медицини та біології, 2021)
Перенесений інфаркт міокарда, потребує включення в програму лікування кардіологічної реабілітації, як складової вторинної профілактики. Досліджували реабілітаційний потенціал у хворих на інфаркт міокарда за математичною моделлю що включала показники госпітальної летальності, реперфузії міокарду, тривоги та депресії, скоротливості міокарда, коморбідності та догоспітальної фізичної активності. Індивідуальна програма реабілітації за рівнем реабілітаційного потенціалу сприяла ранньому розширенню рухового режиму до палатного у хворих дослідної групи за 2,83±0,13 дні у порівнянні з 3,57±0,14 дні в групі контролю, показник базової ЧСС склав 73,2±1,72 уд./хвилину, та 78,4±1,13 уд./хвилину відповідно. За результатами субмаксимального тестування освоєна відстань в дослідній групі 694,7±38,4 м, в контрольній групі – 584,2±40,7 м. (p˂0,05). Оцінка реабілітаційного потенціалу забезпечує визначення оптимальних термінів та методів кардіологічної реабілітації.
Keywords: інфаркт міокарда; кардіологічна реабілітація; реабілітаційний потенціал; іммобілізаційний синдром; гострий коронарний синдром