СИСТЕМНІ ЗАЛЕЖНОСТІ ЗМІН СКЛАДУ ТІЛА ПРИ ПРОГРЕСУВАННІ НЕІНФЕКЦІЙНИХ ЗАХВОРЮВАНЬ - Невойт, Г.В.; Потяженко, М.М.; Мінцер, О.П. (Світ медицини та біології, 2021)
У статті представлені практичні питання оцінки значення клінічного використання інструментальної імпедансометрії для визначення складу тіла як об’єктивного відображення наслідку ведення способу життя пацієнтів. Мета дослідження – визначити клініко-патогенетичні особливості перебігу неінфекційних захворювань за результатами інструментальної імпедансометрії та вдосконалити підходи до ведення коморбідних хворих на неінфекційні захворювання на першому та другому етапах надання терапевтичної допомоги. Відкрите, нерандомізоване, контрольоване дослідження було частиною науково-дослідної роботи «Розробка алгоритмів і технологій запровадження здорового способу життя у хворих на неінфекційні захворювання на підставі вивчення функціонального статусу» (номер держреєстрації 0121U108237, УДК 613:616-056-06:616.1/9-03), яка виконувалась на базі навчально-практичного центру біофотоніки і валеології кафедри внутрішніх хвороб та медицини невідкладних станів навчально-наукового інституту післядипломної освіти Української медичної стоматологічної академії (з 01.05.2021 року – Полтавський державний медичний університет) та фізіотерапевтичного відділення комунальне підприємство «Обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради. Було досліджено групи функціонально здорових осіб – професійних спортсменів і не спортсменів (контрольні 1 та 2), групи хворих із неінфекційними захворюваннями без серцево-судинної патології (група 1), із серцево-судинною патологією без ускладнення серцево-судинного континууму (група 2) та із ускладненням (групи 3 і 4), при цьому групу 4 складали хворі у підгострому періоді інфаркту міокарду. За результатами дослідження було встановлено, що коморбідність являється характерологічною особливістю неінфекційних захворювань і вірогідно збільшується із віком хворих, прогресуванням серцево-судинного континууму. Була підтверджена існуюча системна залежність розладів жирового обміну і прогресування серцево-судинного континууму: за результатами імпендансометрії виявлені динаміка зростання кількості випадків розладів жирового обміну і їх ступеню у групах дослідження; при цьому кількість осіб із вісцеральним ожирінням збільшувалась при прогресуванні серцево-судинного континууму і коморбідності. Так було верифіковане передожиріння за відсотковим вмістом жиру у 12(17 %), ожиріння у 26(37 %) осіб групи 1, у 21(31 %) і 34(48 %) осіб групи 2, у 14(20 %) і 41(56 %) осіб групи 3, у 15(35 %) і 22(51 %) осіб групи 4 відповідно. Була виявлена невідповідність до норми складу тіла за відсотковим вмістом м’язів у 92(83 %) функціонально здорових неспортсменів, а також у 60(85 %) осіб групи 1, у 60(91 %) осіб групи 2, 64(89 %) осіб групи 3, 38(88 %) осіб групи 4 відповідно із прямо пропорційною динамікою зростання дефіциту м’язової маси до прогресування серцево-судинного континууму. Відсотковий вміст м’язів у хворих на неінфекційні захворювання був нижчий за вікові гендерні норми і вірогідно менший від груп контролю. Дослідження кореляційних зав’язків відсоткового вмісту м’язів із іншими показниками складу тіла за результатами імпендансометрії у хворих на неінфекційні захворювання в залежності від коморбідності і серцево-судинного континууму довело наявність тісного зв’язку із будовою тіла, жировим обміном і прогресуванням неінфекційних захворювань. На підставі оцінки параметрів імпедансометрії були зроблені висновки про наявність системних залежностей складу тіла при прогресуванні неінфекційних захворювань, встановлено суттєве клінічне значення інструментальної імпендансометрії в обстеженні пацієнтів, а також вперше запропоновано у якості нового раннього предиктору виникнення неінфекційних захворювань здійснювати оцінку відсоткового вмісту м’язів.
Keywords: неінфекційні захворювання; клінічне об'єктивне обстеження; імпедансометрія складу тіла; ожиріння; відсотковий вміст м’язів