ВПЛИВ КВЕРЦЕТИНУ НА БІОХІМІЧНІ ТА МОРФОЛОГІЧНІ ЗМІНИ В СІМ’ЯНИКАХ ЩУРІВ ПІСЛЯ 30-ДЕННОГО ЦЕНТРАЛЬНОГО ЗНИЖЕННЯ ЛЮТЕЇНІЗУЮЧОГО ГОРМОНУ - Стецук, Є.В.; Шепітько, В.І.; Акімов, О.Є.; Якушко, О.С.; Соловьова, Н.В. (Світ медицини та біології, 2021)
При стресі різної етіології у щурів відзначаються порушення в гіпоталамо-гіпофізарної системі, що призводить до порушення вироблення рилізинг-факторів нейросекреторну клітинами гіпоталамуса, як наслідок, пригнічується вироблення гонадотропних гормонів передньою долею гіпофіза. Як відомо, тестостерон та фолікулостимулюючий гормон це два основних і незалежних регулятора сперматогенезу, так як ефекти кожного з них реалізуються на відповідних стадіях сперматогенного циклу. Ці факти вказують на необхідність вжиття заходів для з'ясування причин репродуктивних відхилень, вивчення механізмів і пошуку профілактичних засобів природного класу для корекції тестикулярной дисфункції різного генезу.Метою дослідження було вивчення мікроскопічної організації інтерстиційного простору сім'яників щурів, визначення джерел продукції оксиду азоту і інтенсивності окисного стресу в сім'яниках щурів під час експериментальної центральної депривації синтезу тестостерону шляхом ін'єкції триптореліну на 30-ту добу експерименту з введенням кверцитину.Експеримент виконаний на 20 зрілих самцях щурів. Щури були розділені на 2 групи по 10 тварин (контрольна та експериментальна). Центральна депривація синтезу тестостерону моделювалася ін'єкцією триптореліну в дозі 0,3 мг активної речовини / кг маси та введення кверцитину 100мг/кг, в той час як контрольна група отримувала ін'єкцію фізіологічного розчину. Використовуючи стандартні методи, матеріал заливали в парафінові блоки, з яких робили зрізи товщиною 4 мкм і фарбували гематоксиліном та еозином. Всі біохімічні дослідження проводились з використанням спектрофотометра Ulab 101 в 10 % гомогенаті.Так при дослідженні нами сім'яників щурів на 30 день експерименту було встановлено, що при підрахунку площі інтерстиціального простору до загальної площі тканини вона склала 17.4 %, в контролі 16.4 %, відносна кількість ендокріноцитів склала 6.2±0.45, середній діаметр цитоплазми інтерстиціальних ендокріноцітов 7.9±0.04 мкм, а діаметр ядра – 5.9±0.02 мкм. Ендокріноціти малих розмірів є малоактивними щодо стероїдогенезу і представляють собою інволюціонірует форми, в той час як клітини середнього і великого розміру є клітинами, що активно продукують стероїдні гормони, що можна простежити на типізації клітин в залежності від розташування до звивистих канальців в різні фази сперматогенезу. Відсоток кількості функціонально активних інтерстиціальних ендокриноцитів, до яких відносять клітини великого і середнього розміру, в контрольній групі тварин склав 65 %, а в експериментальній групі 54 %. Результати кількісного аналізу підтверджують морфологічні дані про те, що в сім'яниках інтактних щурів в популяції інтерстиціальних ендокріноцітов переважають активні щодо стероїдогенезу ендокріноціти, а в експериментальній групі, такий відсоток знижується на 11 % відповідно. В інтерстиції сім'яників чітко простежували дві популяції макрофагів за типом локалізації в сполучної тканини. Кількість макрофагів визначалося як 4-7 в полі зору в структурі «трикутника» интерстиції. Кверцетин частково запобігав розвитку окислювального пошкодження яєчок щурів через активацію антиоксидантного захисту та зменшення вироблення SAR. Однак, як видно з досить низького зниження концентрації MDA на тлі кількохкратного збільшення активності антиоксидантних ферментів, кверцетин має лише частковий вплив на окисно-відновний баланс у яєчках щурів на тлі введення дифереліну. Дослідження інших частин антиоксидантної системи або активних форм кисню необхідні для оцінки точного механізму цього впливу. Діяльність СОД, к.ю. Активність каталази, нкат/г тканини. Оскільки падіння активності cNOS може призвести до її роз’єднання з субстратом, що призведе до вироблення SAR з мікросомальних ETC. Крім того, одночасне перевиробництво SAR і оксиду азоту може призвести до утворення пероксинітриту, який є навіть більш потужним окислювачем, ніж SAR та оксид азоту. Активність аргінази знизилася на 87,10%. Аргіназа необхідна для відновлення та проліферації тканин, оскільки вона призводить до утворення L-орнітину, який трансформується орнітиндекарбоксилазою у путресцин. Зниження активності аргінази може бути результатом зниження рівня тестостерону, оскільки він діє як стимулятор аргіназ у яєчках. активність gNOS, мкмоль/хв на г білка iNOS активність, мкмоль/хв на г білка активність cNOS, мкмоль/хв на г білка Активність аргінази, мкмоль/хв на г протеїну NO2- концентрація, нмоль/л. Обробка піддослідних щурів кверцетином знизила активність gNOS на 56.67 %. Активність iNOS та cNOS також знизилася відповідно на 55.1 % та 67.27 %. Активність аргінази збільшилася на 225 %. Концентрація нітритів зросла на 54,04 %. Таке зниження виробництва оксиду азоту може мати суперечливий вплив на тканини яєчок щурів. Зниження активності iNOS може призвести до запобігання утворення пероксинітриту (разом із зменшенням вироблення SAR), але зниження активності cNOS може призвести до більш серйозного роз’єднання cNOS. Такі зміни активності cNOS можна пояснити збільшенням активності аргінази та посиленням конкуренції цих ферментів за L-аргінін. Ми можемо підозрювати розвиток дефіциту L-аргініну, викликаного дифереліном, але це твердження вимагає подальших досліджень. Збільшення концентрації нітритів у цьому випадку можна пояснити посиленням відновлення нітратів та нітритів як засобу синтезу оксиду азоту, незалежного від NOS.
Keywords: сімяники; інтерстиціальні ендокріноціти; макрофаги; кверцитин; NO-синтаза; iNOS; cNOS; L-аргінін; супероксиддисмутаза; щури