ВПЛИВ pН І МІНЕРАЛІЗАЦІЙНИХ ВЛАСТИВОСТЕЙ РОТОВОЇ РІДИНИ НА КИСЛОТОСТІЙКІСТЬ ЕМАЛІ У ДІТЕЙ - Каськова, Л.Ф.; Мандзюк, Т.Б.; Годованець, О.І.; Уласевич, Л.П.; Кузняк, Л.В. (Світ медицини та біології, 2019)
Карієс є найбільш поширеною стоматологічною хворобою, яка спостерігається у населення планети з давніх часів. Зміна рН ротової рідини є одним із факторів ризику виникнення карієсу зубів. Даний показник є регулятором гомеостазу мінеральних компонентів і при його зсуві в кислу сторону запускається механізм, який призводить до демінералізаціі емалі зубів. Фізіологічна норма рН ротової рідини 6,60- 7,08. Зниження мінералізувальних властивостей ротової рідини призводить до зниження кислотостійкості емалі, що спричиняє виникнення каріозного процесу. Тобто вивчення показників мікрокристалізації ротової рідини та резистентності емалі дають можливість призначати профілактичні заходи з метою попередження виникнення карієсу у дітей. Метою роботи було вивчення показників рН, мікрокристалізації ротової рідини у дітей 7-9 років з карієсом і без нього та їх вплив їхніх показників на кислотостійкість емалі та можливість виникнення каріозних уражень з подальшим використанням отриманих результатів на визначення необхідності проведення профілактичних заходів.Обстеження 134 дітей віком 7-9 років з 1 періодом змінного прикусу відбувалося в організованих дитячих колективах м.Полтави. Стоматологічний огляд проводився за загальноприйнятим алгоритмом. У всіх дітей визначалася інтенсивність карієсу за показником КПВ, КПВ+кпв . Водневий показник (рН) визначали за допомогою стрічки індикаторного паперу рН 0-12 (виробництво «Lachema», Чехія). Із цією метою індикаторний папір занурювали ненадовго в ротову рідину. За 2 хвилини визначали рН ротової рідини, орієнтуючись на зміну кольору універсального індикаторного паперу. Мінералізуючий потенціал ротової рідини оцінювали за її мікрокристалізацією Забір ротової рідини проводили стерильною піпеткою з дна ротової порожнини, мінімум через 2 години після прийому їжі та її полоскання дистильованою водою. На оброблене етиловим спиртом та висушене при кімнатній температурі предметне скло наносили три краплі ротової рідини. Після висихання крапель її досліджували під мікроскопом «Біолам Ломо Р14» при збільшені 2х6 у відбитому світлі. Середній показник рН ротової рідини дітей віком від 7 до 9 років становить 6,83±0,01од., що відповідає нормі. Найвищий показник спостерігали у дітей 7 років (6,85±0,02од.), у 8 та 9 річних дітей він був в межах 6,81±0,02-6,82±0,02од. Вірогідної різниці в показниках в віковому аспекті нами не виявлено. Подальший поділ дітей на групи з карієсом та без нього виявив відмінності досліджуваного показника у всіх вікових періодах. Так, діти з карієсом мають вірогідно нижчі показники в кожній віковій групі в порівнянні з дітьми без карієсу та їх цифри відповідають слабко кислому значенню. У дітей без карієсу показник був в межах 6,95-6,98од., що відповідає нормі. Така ж тенденція спостерігається при вивченні ситуації з дітьми, які мають лише карієс тимчасових чи постійних зубів в порівнянні зі здоровими дітьми. Тобто, середній показник рН дітей з карієсом завжди знаходиться в межах слабко-кислого, а у дітей без карієсу – слабко-лужного.Аналіз отриманих результатів продемонстрував існування зворотної кореляції у дітей 7-9 років з карієсом між показником кислотостійкості емалі і мінералізувальним потенціалом (r= ʺ-ʺ0,73 - сильний показник) та рН (r= ʺ-ʺ 0,66 - обернений значний) ротової рідини. Також виявлений прямий сильний зв'язок між показником рН і мінералізувальним потенціалом ротової рідини (r= 0,79) у цих дітей.
Keywords: каріеє; інтактні зуби; рН ротової рідини; мікрокристалізація ротової рідини; кислотостійкість емалі