НЕПОПРАВНЕ ЗНІВЕЧЕННЯ ОБЛИЧЧЯ - Митрофанов, І.І.; Лисенко, І.В.; Рябушко, М.М. (Світ медицини та біології, 2018)
Серед злочинів проти здоров’я людини нами виокремлюються тяжкі тілесні ушкодження, однією з ознак яких визнається непоправне знівечення обличчя. Саме ця ознака залишається і сьогодні дискусійною та недостатньо визначеною є процедура її встановлення. Останнє впливає на практику застосування ст. 121 Кримінального кодексу України, що призводить до судових помилок. Однією з причин судових помилок в оцінюванні непоправності знівечення обличчя нами визнається те, що в Правилах судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року (далі – Правила), зазначено, що судово-медичний експерт не кваліфікує ушкодження обличчя як знівечення, оскільки це поняття не є медичним. Метою роботи було розроблення критеріїв і порядку визначення непоправності знівечення обличчя як ознаки тяжкого тілесного ушкодження, відповідальність за яке встановлена ст. 121 Кримінального кодексу України. Отримані результати уможливили виявлення прогалин в регулюванні порядку встановлення поправності або непоправності знівечення обличчя. Віднайдені шляхи подальшого вдосконалення порядку проведення експертних досліджень знівечення обличчя як непоправного, що сприятиме уникненню помилок в судово-медичній та судовій практиках. Зміні підлягають аналізовані Правила щодо визначення непоправності знівечення обличчя із закріпленням порядку такого визначення комплексною судовою експертизою у складі судово-медичного експерта, хірурга-косметолога (пластичного хірурга), психіатра, за результатами якої складається висновок про поправність або непоправність знівечення обличчя.
Keywords: знівечення обличчя; непоправність знівечення обличчя; медичні показники непоправності знівечення обличчя; юридична оцінка непоправності знівечення обличчя; порядок оцінювання непоправності знівечення обличчя