ПОШУК НОВИХ МОЖЛИВОСТЕЙ ДЛЯ ПРОГНОЗУВННЯ КЛІНІЧНОГО ПЕРЕБІГУ МІОКАРДИТУ - Чернюк, С.В. (Світ медицини та біології, 2018)
Метою роботи було встановити предиктори систолічної дисфункції лівого шлуночка та розробити математичну модель для прогнозування персистенції серцевої недостатності у хворих з гострим дифузним міокардитом. Проведено динамічне обстеження 52-х пацієнтів з гострим дифузним міокардитом зі зниженою фракцію викиду (ФВ) лівого шлуночка (ЛШ), що включало комплексне імунологічне обстеження, ехокардіографію та спекл-трекінг ехокардіографію, магнітно-резонансну томографію серця. Отримано граничні значення показників, визначених в 1-й місяць від дебюту міокардиту, що можуть слугувати предикторами наявності зниженої ФВ ЛШ через 6 місяців: концентрація імуноглобуліна M > 2,5 г/л, вміст CD16+ > 0,32×109/л, титр антитіл до міокарду > 20,0 умов. од., та активність реакції бласттрансформації лімфоцитів > 5,9 %. Розроблено математичну модель, за допомогою якої вже в перший місяць від дебюту міокардиту можна прогнозувати збереження функціонального класу серцевої недостатності (СН) на рівні ІІ або вище через 12 місяців, або покращення клінічного перебігу міокардиту із наявністю І го класу СН або її відсутності. Встановлено предиктори систолічної дисфункції лівого шлуночка та розроблено математичну модель для прогнозування серцевої недостатності у хворих з гострим дифузним міокардитом.
Keywords: систолічна дисфункція лівого шлуночка; спекл-трекінг ехокардіографія; гострий дифузний міокардит; предиктори систолічної дисфункції