ВИЗНАЧЕННЯ КРОВОПЛИНУУ ВЕНОЗНІЙ ПРОТОЦІ – ШЛЯХ ДО ПОКРАЩЕННЯ АНТЕНАТАЛЬНОЇ ДІАГНОСТИКИ ДИСТРЕСУ ПЛОДА - Васильєва, І.А. (Світ медицини та біології, 2015)
В статті наведені результати ретроспективного аналізу 56 випадків антенатальної загибелі плода в гестаційному терміні 23-39 тижнів з метою розробки допоміжних неінвазивні критеріїв антенатального дістреса плода. У 18 випадків (32,14%), коли дистрес плода був діагностований в терміні 26-32 тижні, тривалість спостереження з моменту встановлення діагнозу дистрес до антенатальної загибелі плода складала від 3 діб до 5 тижнів (19±6,59 дней). У терміні гестації 32-39 тижнів у 31,58% антенатальна загибель плода наступила до сягання узвичаєних критеріїв дистресу: за даними допплерометрії в артерії пуповини виявлені компенсовані зміни гемодинаміки за рахунок підвищення резистентності в обох артеріях пуповини. А у випадках відмови вагітної від термінового оперативного розродження (68%) з узвичаєними ознаками дистресу плода, антенатальна загибель плода була зареєстрована упродовж 2 діб. Це свідчить про досить велику швидкість розвитку декомпенсації плодової гемодинаміки після 32 тижнів гестації і недоцільність пошуку додаткових критеріїв дистресу плода в зазначеному терміні. В той час як в терміні гестації 26-32 тижні, статистично достовірним виявилось застосування у рутинній практиці доплерометричного дослідження кровоплину у венозній протоці поряд з виявленими критичними порушеннями кровоплину в артерії пуповиищо більш коректно відображує тяжкість гипоксичного ураження плода (розвиток серцевої недостатності) та дозволяє спрогнозувати інтервал часу його антенатальго життя.
Keywords: кровоплин; венозна протока; артерія пуповини; допплерометрія; дистрес плода