ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНЕ ВИЗНАЧЕННЯ ТОКСИКОЛОГІЧНИХ ВЛАСТИВОСТЕЙ, УЛЬЦЕРОГЕННОЇ ТА МІСЦЕВОПОДРАЗНЮЮЧОЇ ДІЇ ГУСТОГО ЕКСТРАКТУ КВАСОЛІ - Рибак, В.А.; Малоштан, Л.М.; Павиченко, О.В. (Світ медицини та біології, 2015)
Велике значення має фармакологічне та хімічне вивчення рослин і біологічно активних сполук, що отримуються з них для розробки та створення гіпоглікемічних засобів рослинного походження. Крім високої фармакологічної активності, однією з найважливіших вимог до лікарських препаратів є їх безпека. Доведено, що пацієнти, які активно використовують фітотерапію для лікування цукрового діабету, потребують нижчих доз інсуліну і пероральних цукрознижувальних лікарських засобів. Метою дослідження було вивчення гострої токсичності густого екстракту квасолі (ГЕК) при внутрішньошлунковому введенні мишам у дозах: 500 мг/кг, 5000 мг/кг, 10000 мг/кг і 15000 мг/кг та внутрішньоочеревинному введенні щурам у дозах: 10 мг/кг, 100 мг/кг, 1000 мг/кг і 3000 мг/кг, що відповідали різним класам токсичності речовин, а також можливої ульцерогенної та місцевоподразнюючої дії ГЕК. Вивчення гострої токсичності ГЕК проводили за методикою Б.М. Штабського. Дослідження можливої пошкоджувальної дії ГЕК (в дозах – 10 мг/кг, 40 мг/кг і 100 мг/кг) на слизову оболонку шлунка та 12-ти палої кишки проведено на щурах лінії Вістар за методом J. Marazzi-Uberti. Дослідження впливу ГЕК і ацетилсаліцилової кислоти (у дозах 40 мг/кг і 100 мг/кг) на шлунок і кишечник тварин, в умовах, викликаних етанолом виразок шлунка були проведені на щурах лінії Вістар протягом 14 діб. Виразки слизової оболонки шлунка викликали внутрішньошлунковим введенням 5 мл/кг абсолютного спирту тваринам, що голодували протягом 24 годин. Вивчення місцевоподразнюючої дії ГЕК проведено на кролях породи Шиншила. Розчин водної суспензії ГЕК, стабілізований твіном-80 вводили по 1-2 краплі в кон’юнктивальний мішок ока тварин протягом 5 діб.При вивченні гострої токсичності ГЕК при внутрішньошлунковому введенні мишам (в дозах – 500 мг/кг, 5000 мг/кг, 10000 мг/кг і 15000 мг/кг) та внутрішньоочеревинному введенні щурам (в дозах – 10 мг/кг, 100 мг/кг, 1000 мг/кг, 3000 мг/кг і 5000 мг/кг) встановлено, що загибелі експериментальних тварин не відбувалося. ГЕК відноситься до V класу токсичності речовин – практично нетоксичні речовини, за класифікацією токсичності сполук К.К. Сидорова. ГЕК не проявляє ульцерогенної дії в дозах 20 мг/кг і 40 мг/кг. Незначна ульцерогенна дія ГЕК на слизову оболонку шлунка щурів виявлена лише в дозі 100 мг/кг. На моделі етанолових виразок шлунка ГЕК не потенціював ульцерогенну дію етилового спирту. ГЕК не проявляє місцевоподразнюючої дії на слизову кон’юнктиви ока кролів. ГЕК є перспективним для подальших фармакологічних досліджень з метою вивчення впливу на стан коагуляційного гомеостазу при експериментальному інсуліннезалежному цукровому діабеті 2-го типу для попередження ризику розвитку ангіопатій.
Keywords: гостра токсичність; ульцерогенна та місцевоподразнююча дія; метформін; густий екстракт квасолі