ПОДОЛАННЯ РОЗРИВУ У НАДАННІ НЕВІДКЛАДНОЇ МЕДИЧНОЇ ДОПОМОГИ ЗА РАХУНОК ВПЛИВУ ТЕЛЕМЕДИЦИНИ НА РЕЗУЛЬТАТИ ЛІКУВАННЯ ПАЦІЄНТІВ У ВІДДАЛЕНИХ РЕГІОНАХ - Джалалов, М.Р. (Світ медицини та біології, 2026)
До дослідження було включено 1115 пацієнтів, які отримали невідкладну медичну допомогу в період з 2015 по 2020 рік. Пацієнтів було розділено на дві групи: традиційна група (527 пацієнтів, які отримували стандартну екстрену медичну допомогу у 2015–2018 рр.) та група телемедицини (588 пацієнтів, які, окрім стандартної допомоги, отримували дистанційну консультативну підтримку за допомогою телемедицини у 2018–2020 рр.). Для виявлення ключових предикторів критичних станів та оцінки ефективності телемедицини у веденні пацієнтів застосовувалися методи описової статистики, логістична регресія, ROC-аналіз та критерії порівняння незалежних вибірок. Згідно з результатами, у 496 пацієнтів було виявлено високу ймовірність необхідності телемедичної підтримки. Результати дослідження продемонстрували, що телемедицина істотно покращує ведення критичних невідкладних станів у сільських районах, що призводить до поліпшення клінічних результатів. Отримані дані підкреслюють потенціал телемедицини у трансформації системи екстреної допомоги, особливо в умовах обмежених ресурсів.
Keywords: телемедицина; невідкладна допомога; дорожньо-транспортні пригоди; гострий коронарний синдром; віддалені регіони; пацієнти групи високого ризику